"Jaksammeko uskoa nämä sanat tosiksi silloin, kun elämään marssii sairaus, työttömyys, toisten ihmisten pahuus, oma heikkous, uskonpuute ja kaikki se, mikä rikkoo hyvän ja kauniin? Emme varmaankaan tunteen tasollla. Kun elämä huutaa äänekkäästi kaiken turhuutta ja mielettömyyttä, on sen metelin keskeltä vaikea kuulla Pyhän Hengen hiljaista hyminää, joka kuiskaa Jumalasta kaikkea hyvää ja vakuuttaa, että hiuskaan ei putoa päästämme Taivaallisen Isän tietämättä.
Kaiken uhallakin me kuitenkin kuuntelemme tuota ääntä ja laskemme elämämme sen varaan. Tarraudumme Herramme lupauksiin ja pidämme kiinni hänen viittansa liepeestä, vaikka hän näyttäisi olevan selin meihin. Me tiedämme, että Jeesus pitää omistaan huolta ja että aivan kaikki koituu lopulta niiden parhaaksi, jotka rakastavat Jumalaa." Juha Vähäsarja/Joka päivä lupaus kantaa/Perussanoma Oy
Näin on <3
VastaaPoistaKiinni tarrautuen... ja lopulta se on kuitenkin Hän, jonka varassa sekin on.
PoistaTäyttä asiaa, näihän se on. :)
VastaaPoistaAina ei tosiaan oikein jaksa uskoa, mutta riippuu kiinni siltikin.
PoistaKiitos tästä tekstistä. Oli niin tarpeellinen muistutus.
VastaaPoistaOli jotenkin lohdullista lukea, että vaikka tunteet ei olisi samaa mieltä, voi silti pysyä hänessä.
PoistaUsein on vaikea uskoa, että kaikki koituisi parhaaksi. Mutta tämä jae on hyvä muistaa! Luin muuten juuri eilen Raamatusta tuon luvun, jossa se on. Olen lukenut Roomalaiskirjettä viime aikoina.
VastaaPoistaSe on tosiaan vaikeaa! Ei tarvitse kovin kummoinen vaikeus tulla, kun alkaa epäilyttää. Ja siltikin sitä haluaa riippua kiinni.
Poista